Jazyk jako znakový systém

znaková situace:
1. přítomnost účastníků komunikace	
2. předmět nebo jev existující v přítomnosti a zaměňovaný znakem (např. A)
3. předmět nebo jev používaný jako znak, tj. zástupce jevu existujícího v přírodě (např. B)
4. úzus mezi účastníky komunikace, že B je "zástupcem", tj. znakem A

bilateralistická teorie:
ZNAK = VR + OR 
VR – výrazová rovina - označující (lat. designans, fr. signifiant)
OR – obsahová rovina - označované (lat. deignatum, fr. signifié)

Sémantický trojúhelník:

			„stůl“ (označující = VR,, 
				forma slova – zvuková nebo grafická

______
I I      II
	denotát ( referent) 				pojem, představa 	
	= označovaný předmět			(označované = OR)

Jednoduché znakové systémy (světelná znamení na křižovatce):
o	označující znaku musí být vnímatelné lidskými smysly („materiálnost znaku").
o	označující znaku je libovolné („arbitrérní") vzhledem k označovanému (červená = „stůj!").
o	závaznost znaku vzhledem ke kolektivu, který daný systém používá 
o	závaznost znaku vzhledem k systému, jehož součást tvoří (dostatečný rozdíl mezi jednotlivými barvami)

J a z y k (přirozený systém znaků) vykazuje tytéž základní rysy:
o	označující jazykového znaku je přístupné smyslovému vnímání.
o	označované jazykového znaku („význam) nijak nesouvisí s označujícím (jeho zvukovou podobou)
o	jazykový znak je závazný vzhledem ke kolektivu, který daného jazyka užívá jako dorozumívacího prostředku 
o	jazykový znak je závazný vzhledem k systému

Specifické rysy jazykových znaků:

o	označující jazykového znaku je zpravidla rozložitelné na zvukové prvky, jež se vyskytují i jako součásti formy jiných znaků (uzavřený inventář o počtu 13-80 jednotek).
o	jazykové znaky se dají spojovat ve větší celky (dvoustupňovité uspořádání jazykového systému) 
o	arbitrérnost - podléhá závažným omezením
- forma (označující) některých jazykových znaků bezprostředně souvisí s jejich obsahem (označovaným) 
-  motivace vztahem k jiným znakům (společné kořeny)
o	jazyk -  otevřený inventář znaků